SØLVSTOLEN
Vi kommer aldrig tilbage til vor egen verden. Vi er begravet ijordens dyb.
- Rolig, Pole. - Men vi klarer det jo fint.
Husk det nu. Vi skulle under ruinbyen, og nu er vi under den.
Det betyder, at vi følger Aslans instrukser igen.
Vogter ...! Hr. Vogter ...7.
Mit navn er Mullugutherum.
Har andre fra vores land fuldført denne rejse?
Mange er kommet herned.
Men få er vendt tilbage til det solbeskinnede land.
- Ingen smag. - Det smager slet ikke af noget.
Det kunne være værre. De smager ikke af noget, så de smager ikke grimt.
Jeg synes, de er gode.
Det føles, som om vi har været på båden I en evighed.
Som om vi har været under jorden for evigt.
Jeg kan næsten ikke huske, hvordan solen ser ud.
- Bare lidt blå himmel. - Hvad med en leg, så tiden går?
Jeg har et forslag. Vi kan prøve at huske tegnene.
Ja, det tredje var at huske, hvad der stod på stenene.
Det gjorde vi, og vi korn herned. Fire.
Hvad er fire?
Den første på vores rejse, som beder os om noget I Aslans navn -
- skal adlydes.
Og sådan en person møder vi næppe hernede.
Slip mig så!
Skynd jer.
Hvad er det her for et sted? Hvor fører I os hen?
Mange synker ned I underverdenen.
Og kun få vender tilbage til det solbeskinnede land.
Det lys der er som vores. Det er ikke blåt og dystert.
Nej, dronningen er borte I et vigtigt ærinde.
Det eneste vi kan gøre ved de topboere er at.
Er det dig, Mullugutherum? Hvem har du med?
Fremmede, herre. væsner fra oververdenen.
Før dem ned til mig straks.
Jeg vil minde Deres Højhed om, at dronningen.
Jeg foretrækker at blive adlydt, gamle mukkehoved. Kom med dem!
Gå ind.
Velkommen, overjordboere. Velkommen.
Jeg har set jer to børn og jeres underlige fører før.
I mødte mig ved Ettinsmoors grænse, da jeg red ved min frues side.
- Så De var den tavse sorte ridder? - Ja.
Og damen var underverdenens dronning?
Hvad bildte hun sig ind? At sende os til kæmper som deres middagsmad.
Vi har aldrig gjort hende noget.
Hvor vover du tale sådan om dronningen? Uforskammede knægt.
- Gør dig rede til at dø. - Han er blot et barn.
Vil du gerne dø I stedet?
Helst ikke. Men står valget mellem mig og barnet
- så dræb hellere mig. - De ord var vel talte.
Hvis du ikke var så ung en kriger, skulle vi to have dystet.
For ingen skal tilsmudse min frues ære.
Hvad hun end sagde til jer, var det med en god hensigt.
- Hun må have vidst - Ti stille!
Hun besidder alle dyder.
Men I skal kende hende og elske hende fremover.
Og indtil da.
Hvad er jeres ærinde her I dybet?
Vi prøver at finde Prins Rilian af Narnia.
Rilian Narnia
sære navne Narnia, hvilket land er det?
Jeg har aldrig hørt det navn før.
Det må ligge tusinder af mil fra de dele af oververdenen, jeg kender.
Sikke en underlig fantasi at lede efter. Var det Bilian eller Trillian?
Jeg er helt sikker på, at sådan en mand aldrig har været her.
Vi skulle lede efter en besked på stenene I ruinbyen.
Og vi så ordene "Under Mig".
Og det sted er her.
I blev narret. Min frue kunne have givet råd, hvis I havde spurgt hende.
De ord er de resterne af et længere skrift fra oldtiden -
- som gengiver dette vers:
Under jorden og troneløs det er jeg.
Mens jeg levede, var hele jorden underlagt mig.
Stop!
I skal vide, at jeg døjer med en mærkelig lidelse.
Dronningen har sagt, at ingen må se mit ansigt -
- før forbandelsen er brudt.
Vagter! Korn med vin og mad til mine gæster.
Værsgo at sidde ned, mine herrer.
I må arbejde hårdere.
Jeg vil bryde igennem til oververdenen snarest muligt.
I må forstå, kære venner
at jeg ikke ved, hvem jeg er eller var I mit tidligere liv.
Jeg husker ingen tid, hvor jeg ikke var ved denne dronnings hof.
Men jeg tror, at hun førte mig hertil -
- for at redde mig fra den onde forbandelse.
En torn kop, frøfod. Lad mig fylde den op.
Dronningen og jeg rider ofte deroppe for at vænne mine øjne til sollyset.
Men jeg må bære visiret nede, hvis forbandelsen skal brydes.
Men hvad går den onde forbandelse ud på?
Det ved jeg ikke.
Men på et fast tidspunkt hver aften forandrer jeg mig.
Jeg rammes af et raseri -
- og ville dræbe selv min bedste ven, hvis han korn mig nær.
Og det er en forbandelse, der er typisk for en heks.
Men ved Hendes Majestæts snilde skal jeg befries for denne maske -
- og forbandelsen, når jeg bliver konge af det land -
- og hun gifter sig med mig I oververdenen deroppe.
Af ren interesse Hvor er dronningen nu?
Hun er netop det sted
for at inspicere udgravningen.
Snart bryder vi gennem det tynde loft af jord
og med hende som fører og tusind underjordsmænd I ryggen -
- vil jeg ride af sted I rustning, slagte mine fjenders førere -
- og blive kronet til deres konge I løbet af 24 timer.
Det bliver ret hårdt for dem.
Du er en knægt, som er ganske kvik I pæren.
Sådan har jeg ikke tænkt på det før. Jeg forstår, hvad du mener.
Er det ikke komisk at tænke på, at de bare gør, som de plejer -
- og aldrig drømmer om, at under deres fredelige marker og gulve -
- blot en favn nede, er en stor hær ved at bryde igennem som en kilde?
Jeg synes ikke, det er morsomt.
Du lyder, som om du bliver en ond tyran.
Hvad? Er den lille tøs en dybsindig politiker?
Frygt ej, søde ven.
Jeg vil regere ud fra min frues råd. Hun skal være min dronning.
Hendes ord skal være min lov.
Vagter.
Venner.
Tiden sig nærmer.
Jeg skammer mig over, at I skulle se mig.
Alligevel frygter jeg at blive ladt alene tilbage.
Hvad skal der ske?
Kom.
- En sølvstol. - Hvor er den smuk.
Smuk den forhekser mig, så jeg bliver vanvittig af raseri.
Bliv hos mig.
Faktisk må ingen være her, når forbandelsen rammer mig om natten -
- bortset fra dronningen. Men da hun er væk, må I blive her.
Det vil vi med glæde.
Men vagterne truede os, og I det øjeblik de ser os
vagterne.
Gå ind I mine private gemakker. Jeg kommer, når mine lidelser er ovre.
- Skal vi gå tilbage til ham? - Nej, jeg vil helst ikke.
Et øjeblik Jeg er sikker på, at dronningen er en heks og en fjende.
Jeg kan lugte fare og trolddom og løgne og forræderi.
Vi skal vide alt, hvad der foregår. Jeg synes, vi skal gå tilbage.
Korn ind, kære venner.
Anfaldet kommer og går og har ikke det fulde greb om mig.
Vær helt stille, for jeg fortalte den nysgerrige vogter, I var gået I seng.
Hør efter, mens jeg stadig er herre over mig selv.
Når anfaldet sætter ind
vil jeg bede og trygle og true jer til at løsne mine bånd.
De siger, at det er det, jeg skal.
Jeg vil trygle jer med alle midler, men I skal ej høre på mig.
Vær hårde og stop ørerne til. Mens jeg er bundet, er I I sikkerhed.
Rejser jeg mig fra stolen, forvandles jeg til en slange og slår jer ihjel.
Frygt ej. Vi ønsker ikke at kæmpe mod slanger.
Men pas på. Jeg kan finde på alt for at lokke jer til det.
Lov mig, at hvad jeg end siger, må I ikke løsne mine bånd.
- Det har jeg ikke tænkt mig. - Men vi må være forsigtige.
Han er garanteret snu.
Sorte, sorte mørke, som begraver mig.
Forbandelse forbandelse trukket ned I det sorte mørke.
Nåde vis nåde.
Hurtigt ...! Jeg er normal nu.
Hver nat er jeg normal, og kun da er jeg det.
Kunne jeg blot komme ud af stolen, ville jeg altid være normal.
Jeg ville blive et menneske igen. Mig selv igen.
Hver nat binder de mig, og så ryger chancen.
I er ikke mine fjender Korn nu, befri mig fra tøjlerne.
Jeg bønfalder jer.
Har de fortalt, at hvis jeg slippes fri, vil jeg gå amok og dræbe jer?
Det kan jeg se, at de har, men det er løgn.
På denne tid er jeg ved mine fulde fem.
Resten af dagen er jeg forhekset. I er ikke hekse.
I er ikke mennesker fra underverdenen.
Jeg beder jer mindeligt. Kap mine bånd.
Jeg håber, de holder.
I har hjerter af sten.
I ser på en stakkel, der har lidt mere end dødelige kan bære.
Tiden går.
Red mig nu
for når tiden er gået, vil jeg miste forstanden igen.
Og være et legetøj for den djævelske troldkvinde.
Og denne nat af alle, hvor hun er væk.
I fratager mig en chance, jeg måske aldrig får igen.
Nogen må have sendt jer hertil.
N21.
Gid vi var blevet I det andet værelse, til det var ovre.
Hjælp mig Giv mig mit sværd.
Du kan tro nej.
Når jeg er fri, vil jeg hævne mig på dronningen og hendes folk -
- så de vil tale om det I 1000 år.
Pas på.
En nat fik jeg brudt lænkerne. Heksen var her og stoppede mig.
Hun er her ikke I aften.
Slip mig fri nu, og jeg er jeres ven.
I modsat fald er jeg jeres dødsfjende.
Jeg bønfalder jer om at slippe mig fri.
Ved alt, hvad jeg frygter og alt hvad jeg elsker.
Ved oververdenens klare himmel.
Ved selve den mægtige løve Aslan.
Befri mig.
Åh, nej.
Det er tegnet.
Nej, det er tegnets ord.
Hvad skal vi gøre?
Mon Aslan ville have os til at befri den vilde galning?
- Bare vi vidste det. - Jeg tror, vi ved det.
Aslan fortalte ikke Pole, hvad der skete, hvis hun fulgte tegnene.
Han fortalte hende blot, hvad hun skulle gøre.
Den fyr kan blive vores død, hvis vi befrier ham.
Men det kan ikke hindre os I at følge Aslans tegn.
Bliv der I ruiner, fæle trolddomsredskab.
Så din herskerinde ikke kan bruge dig på et andet offer.
Hvad? Ser jeg en sumpspræller?
En virkelig og ærlig sumpspræller fra Narnia?
- Så har du hørt om Narnia? - Ja, jeg er Prins Rilian af Narnia.
Deres Højhed, vi er kommet for at finde Dem og befri Dem.
- Hvem er de andre befriere? - Jeg er Eustace.
- Jeg har hørt min far tale om dig. - Og jeg er Jill Pole.
Jeg står I en gæld til jer, som jeg aldrig kan betale.
Men fortæl mig om min far. Har han det godt? Lever han?
Ja, men han er gammel og svag.
Skal vi ikke af sted?
Vi må være snu.
Hvem af jer tre
har vovet at tilintetgøre sølvstolen?